Добри Жотев
Химн за чучулигата

chitanka.info

От корена на житните безбрежия,

от огнения гърч на маранята,

през тихото на скитащи глухарчета,

през бялото на облачни вулкани

излита безначална като вечност

и вдига се,

и вдига се

на шеметното лято песента.

Ликувайте!

В сърцето на високото поднебие,

във звукове преражда се светът.

Запяват неумиращите ручеи

на всички планини.

Изкусни мълнии пробягват

по струните на дъждовете.

Пътуват разкрилени ветрове.

Заплетена във слънчевата арфа,

върти се неуморната земя

и гони своя път…

Но, господи!

От зноя на високото поднебие

надолу към притеглящата смърт

замлъкналата птица се откърти

и тупна сред горещите жита.

На човчицата кърваво петно —

не издържа сърцето песента!

Ликувайте!

От корена на житните безбрежия,

от огнения гърч на маранята,

през тихото на скитащи глухарчета,

през бялото на облачни вулкани,

отново безначална като вечност,

издига се,

издига се

на шеметното лято песента.

Отново под високото поднебие

преражда се във звукове светът.

Изстреляни догонват се ехата

на всички долини.

Напират белокрили океани.

Отместват се далечни хоризонти.

Голямата материя кръжи,

задъхва се от устрем и безумие

и търси своя ум…

О, господи!

Събрана е безкрайната вселена

във сърчица на птица!

Понесена е тежката вселена

върху крилца на птица!

Взривена е могъщата вселена

във гърленце на птица!

Ликувайте!

Не издържа сърцето песента,

но песента е жива!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.